Синдром клубово-поперекового м'яза
Головна >>> Публікації >>> Синдром клубово-поперекового м’яза
Синдром клубово-поперекового м'яза (СКПМ), міофасціальний синдром клубово-поперекового м'яза, тендиніт клубово-поперекового м'яза
Чому про клубово-поперекові м’язи часто забувають? Як зрозуміти, що біль викликаний саме ними? Який лікар вам допоможе? Клубово-поперекові м’язи — одині з найбільш непередбачуваних і підступних м’язів нашого тіла. Беручи участь практично у всіх рухах нижніх кінцівок та попереку, вони часто стають причиною болю.
Клубово-поперекові м’язи — одині з найбільш непередбачуваних і підступних м’язів нашого тіла. Беручи участь практично у всіх рухах нижніх кінцівок та попереку, вони часто стають причиною болю. При цьому їм вдається залишатися поза підозрами та вислизати від уваги лікарів. Через цю особливість їх прозвали – «таємні пустунки» [Дж. Тревел Д. Сімонс. Міофасціальні болі та дисфункції. Том ІІ. З. 101].
Анатомія, симптоми, причини, діагностика, лікування, реабілітація та профілактика синдрому клубово-поперекового м'яза
![](https://tf-g.com.ua/assets/uploads/blog/2022/07/15/001.jpg)
1 та 2 – великий і малий поперековий м’яз, 3 — клубовий м’яз
Анатомія. Декілька слів про будову клубово-поперекових м'язів
![](https://tf-g.com.ua/assets/uploads/blog/2022/07/15/002.jpg)
1. Клубово-поперекові м’язи 2. Клубова кістка 3. Великий поперековий м’яз 4. Малий поперековий м’яз 5. Сухожилки малого поперекового м’яза 6. Пахвинна зв’язка 7. Лобкова кістка 7. Малий вертлюг 9. Стегнова кістка
Іннервація клубово-поперекового м'яза
Великий поперековий м’яз іннервується гілками поперекового сплетення, що містять волокна спинномозкових нервів L2, L3, L4. Малий поперековий м’яз іннервується гілкою першого поперекового спинномозкового нерва. Клубовий м’яз іннервують спинномозкові нерви L2 і L3.
Клубовий м’яз (КМ) розміщенаий в животі в клубовому заглибленні. Він розташований досить глибоко, тому пропальпувати його не вдасться. Зверху він кріпиться до верхніх двох третин клубової ямки (поглиблення на внутрішній поверхні крила клубової кістки). Він покриває передню стінку великого таза, а потім фіксується на стегнової кістки. ПМ і сухожилки клубово-поперекового м’яза на виході з тазу проходять у м’язовій лакуні разом із стегновим нервом, а також латеральним шкірним нервом стегна.
Хотілося б відзначити цей момент – саме глибоке та складне розташування даного комплексу ускладнює діагностику патологічних процесів у ньому. Через те, що клубовий м’яз знаходиться поруч із стегновим нервом у такому вузькому отворі, при ураженні КПМ існує ризик його защемлення. Тоді з’являється біль та інші неприємні симптоми, які ми неодноразово описували у матеріалах про тунельні синдромами – синдромами здавлення нерва.
Функції клубово-поперекового м'яза
Поперековий м’яз залишається активним, коли людина стоїть або сидить. Він допомагає підтримувати тіло у вертикальному полеженні.
- є основним інструментом для згинання стегна;
- служить кріпленням для інших стегнових м’язів, що у поперекової області;
- задіяна під час руху і згинання ніг у кульшовому суглобі, і у коліні;
- дозволяє притискати коліна до грудей;
- бере участь у зовнішній ротації стегна;
- бере участь у згинанні та розгинанні поперекового відділу хребта;
- бере участь у рухах тазу;
- незамінний у питаннях координації всього тіла.
Активність клубового м’яза під час вертикального статичного положення мінімальна. Коли людина ходить, КМ активний, а ВПМ напружується лише в момент перед помахом ногою та під час її переміщення вперед. Клубовий м’яз задіяний під час бігу, коли людина згинає ногу в ділянці кульшового суглобу. Також комплекс бере участь у стабілізації всього кору під час активних рухів – біг, стрибки, заняття ігровими видами спорту, танці…
![](https://tf-g.com.ua/assets/uploads/blog/2022/07/15/003.jpg)
КПМ залишається активним, коли людина стоїть або сидить. Він допомагає підтримувати тіло у вертикальному полеженні.
Цей м’яз має прямий зв’язок із глибокими м’язами спини. Від його здоров’я залежить стан усієї спини, зокрема – хребта. Один з ключових м’язів людського організму — м’яз, що випрямляє хребет — сильно залежить від кульшового суглоба і попереку. Отже, при запущеній стадії хвороб клубово-поперекового м’яза перестають адекватно функціонувати і глибокі м’язи спини, що часто призводить до таких серйозних наслідків, як викривлення хребта та перекос тазу.
Ослаблення КПМ може спричинити сутулість або сприяти формуванню «плоскої спини». При натягу задньої частини кульшового суглоба відбувається витягування стегон. У нормі КПМ забезпечує опору та протидіє напрузі, що виникає. При сутулості зв’язки передньої частини кульшового углоба тривалий час перебувають у розтягнутому стані, що може призвести до нестабільності суглоба. Через надмірну компенсацію тканини підвищується ймовірність м’язового дисбалансу (порушення симетрії, невідповідність розмірів та сили парних м’язів).
![](https://tf-g.com.ua/assets/uploads/blog/2022/07/15/004.jpg)
Симптоми ураження КПМ
При синдромі клубово-поперекового м’яза нерідко тіло перекошується у бік пошкоджених структур. Тоді підвищується навантаження на кісткові сполуки області тазу. Це неминуче призводить до ураження суглоба, а також обмеження рухливості, коли пацієнт не може повністю зігнути/розігнути/відвести кінцівку. Подібний стан може надовго вивести пацієнта з ладу, оскільки будь-які активні рухи обмежуються та приносять болючі відчуття.
СКПМ має виражену клінічну картину:
- Область кульшового суглоба починає боліти при спробі зробити згинальні/розгинальні/ротаційні рухи ногою. Болючі відчуття можуть поширюватися на передню поверхню стегна, поперек, а іноді – у нижні відділи черевної порожнини. М’язи пошкодженої кінцівки стають слабкими, з’являється тяжкість під час рухів, наприклад, при згинанні стегна або піднятті прямої кінцівки.
- При різкому русі ногою з’являється різкий біль (простріл) у ділянці попереку.
- Пацієнту важко сісти з лежачого положення, часто для цього йому потрібна допомога оточуючих або опора на стіну чи спинку ліжка.
- Пацієнту важко рухатися без тростини, милиць. За відсутності допоміжних пристроїв він намагається спертися на стіни чи меблі.
Саме ця непередбачувана іррадіація часто ставить у глухий кут лікаря і заважає знайти винуватця патологічних процесів.
Якщо пацієнт продовжує займатися самолікуванням і не звертається до фахівців, біль на ділянці стегна посилюється, виникає відчуття оніміння, поколювання, сильно знижується рухова активність. Так як поруч з КПМ розміщений стегновий нерв, то ризик його здавлення дуже високий, коли це трапляється з’являються невралгічні розлади (оніміння в області паху, кінцівки, втрата здатності самостійно сісти, лягти, підвестися і т. д.). Пацієту стає важко ходити через дискомфорт і біль.
Етіологія та причини СКПМ
Тендиніт клубово-поперекового м’яза — це структурна зміна нормальної архітектури сухожилка, яка, як мається на увазі, є результатом мікротравми, що виникає в результаті хронічних надмірних навантажень. Хоча точна етіологія цього стану до кінця не встановлена, дві причини подразнення сухожилка КПМ, що найбільш часто описуються, включають або гостру травму, або травму внаслідок перевантаження.
- Гостра травма трапляється рідше, але може призвести до пошкодження опорно-рухового апарату або авульсивного перелому малого вертлюга. Зазвичай це відбувається внаслідок ексцентричного скорочення м’яза або різкого згинання проти сили розтягування, що перевищує можнивості сухожилка.
- Хронічні травми КПМ можуть бути результатом будь-якої діяльності, що вимагає повторюваного згинання стегна, зовнішньої ротації, що повторюється, або повторюваного згинання як стегна, так і тулуба.
Деякі приклади видів діяльності, які можуть призводити людей до травми КПМ, включають балет, їзду на велосипеді, веслування, біг, легку атлетику, футбол та гімнастику.
Іноді розрізняють ще одну причину — порушення обміну речовин у тканинах, пов’язують це або з інфекційними (іноді з аутоімунними) захворюваннями або генетичними порушеннями.
Загалом патологічні стани КПМ, такі як тендиніт, бурсит, клацання та імпінджмент, вважаються основною причиною хронічного болю в паху приблизно у 12-36% спортсменів та у 25-30% спортсменів з гострою травмою пахвинної області.
Вертлюжна губа – аналог меніска в колінному суглобі; її розрив призводить до сильних больових відчуттів, ускладнює фізичну активність та обсяг рухів у кульшовому суглобі. Відсутність адекватного лікування може стати причиною розвитку раннього коксартрозу і, як наслідок, раннього ендопротезування кульшового суглоба.
Причини та фактори ризику
- Переохолодження поперекової області та ніг. Це буває через тривале перебування на холодні в одязі не за сезоном. Часто страждають після сидіння під протягом, наприклад, від кондиціонера влітку.
- Фактор ризику – купання у спеку у прохолодній водоймі. Купання в холодній воді або пірнання у сніг після сауни.
- Отруєння, у тому числі алкоголем чи наркотичними речовинами.
- Надмірні фізичні навантаження. Фізичні травми або удари як в області попереку, так і сідниць, стегна. Навіть вплив, що не залишив зовнішнього прояву, може призвести до спазму м’язів, набряку, утиску волокон, внутрішнім гематомам.
- Проблеми з судинами та системою кровообігу.
- Інфекційні захворювання.
- Загальне ослаблення організму у зв’язку з аутоімунними захворюваннями та іншими порушеннями імунітету.
- Систематичний прийом гормональних препаратів.
Діагностика СКПМ. Специфічні функціональні тести та апаратна діагностика
Як завжди, будь-яка діагностика починається зі збору анамнезу: з’ясувати можливі причини, травми, час виникнення перших симптомів тощо.
Помітити симптоми СКПМ можна зі зміщення вперед хребта. Тоді при згинанні ноги нижні пари ребер випирають. Під час ходи зробити це важко, тож краще прийняти горизонтальне положення. Щоб провести цей тест, ляжте на спину, зігніть ноги в колінах, підніміть, щоб стегна не торкалися підлоги. Якщо в цій позиції нижні ребра випирають, це свідчить про СКПМ.
Для виявлення СКПМ, що супроводжується болем, призначають такі дослідження:
- Рентгенографія у двох проекціях дозволяє помітити, що щільність клубового м’яза підвищена. Крім того, на знімку можна побачити перекіс тазу та пов’язаний з ним зайвий прогин у попереку (гіперлордоз).
- За допомогою магнітно-резонансної томографії можна побачити, що контур поперекового м’яза на ділянці 2–4 хребця збільшений, швидше за все, через підвищений тонус.
- Голчаста електроміографія застосовується для виявлення неконтрольованої активності у суглобах тазу та стегон.
- Іноді при неясній картині та підозрах на іншу патологію можуть призначати лабораторні дослідження. Клінічні аналізи крові та сечі, а також визначення швидкості осідання еритроцитів, С-реактивного білка, ревматоїдного фактора, антитіл до циклічного цитрулінованого пептиду та антинуклеарних антитіл. Ці тести корисні при розгляді патології черевної порожнини та тазу, що може проявлятися у вигляді болю в паху внаслідок раку товстої кишки, дивертикуліту, простатиту, сальпінгіту, ниркового каміння, апендициту та абсцесу поперекового м’яза.
Продіагностувати СКПМ та пов’язані з ним односторонні або двосторонні тазові болі можна за допомогою спеціального тесту. Для цього пацієнт лягає на спину, згинає ногу в коліні, потім долонями обох рук, натискає на коліно та по черзі (по 10 секунд) напружує та розслаблює кінцівку протягом 3 хвилин. Рухи потрібно повторити для іншої ноги. Якщо після виконання тесту болі послаблюються, це вказує на СКПМ.
![](https://tf-g.com.ua/assets/uploads/blog/2022/07/15/005.jpg)
Розповсюдження відбитого болю (яскраво-червоний колір) при пальпації міофасціальних тригерних точок (X) у правому клубово-поперековому м’язі (темно-червоний колір). Есенційна больова зона пофарбована суцільним червоним кольором, розлита больова зона позначена червоними крапками. Посилення болю при пальпації тригерних точок допомагає у постановці діагнозу.
Для перевірки стану КПМ можна провести такі додаткові тести:
Тест Томаса
Пацієнт стоїть біля краю столу спиною до нього, одне коліно та стегно зігнуті, пацієнт підтягує їх якомога ближче до живота. Потім лягає назад так, щоб куприк знаходився якомога ближче до краю столу, при цьому уникаючи лордоза. Друге стегно має вільно лягти на стіл. Якщо цього не відбувається – поперековий м’яз укорочений і перебуває в тонусі через патологічні процеси в ньому.
![](https://tf-g.com.ua/assets/uploads/blog/2022/07/15/006.jpg)
1. Позитивний тест – є можливість СКПМ 2. Негативний тест
Тест двох рук. Щоб оцінити стан поперекового м’яза, прикладіть ребро однієї долоні до верхньої частини грудей, а другу – перпендикулярно до лонної кістки. Потім потрібно зігнути корпус, щоб оцінити кут між площинами, у здорової людини вони повинні бути паралельними один одному.
Тригерні точки – наявність характерних болів, печіння, парестезії, оніміння, мурашки у тригерних точках допомагає у постановці діагнозу.
Знак Лудлоффа (Ізольована оцінка сили КПМ): пацієнт розташовується в положенні сидячи на кушетці з випряженими ногами, йому необхідно відірвати п’яту хворої ноги від столу. Тест вважається позитивним, якщо виявляється м’язова слабкість та/або з’являються больові симптоми.
Тест Стінчфілда: пацієнт виконує активний підйом прямої ноги до 45 градусів. Потім йому необхідно чинити опір низхідній силі, яка прикладається до передньої частини стегна. Біль та/або м’язова слабкість свідчать про ураження поперекового м’яза або внутрішньосуглобової патології.
Маневр, провокуючий клацання в стегні: уражене стегно, знаходиться в положенні згинання, відведення та зовнішньої ротації. Стегна пасивно переміщається в положення розгинання та внутрішньої ротації. Позитивний тест — це відчутне або чутне клацання, локалізоване в пахвинній ділянці. Біль, спровокований цим маневром, може свідчити про тендиніт або бурсит КПМ.
- Розрив губи кульшового суглоба.
- Спортивні грижі.
- Бурсит КПМ.
- Пахова грижа.
- Остеїт лобкової кістки.
- Тендинопатія/розтяг м’язів черевного преса.
- Тендинопатія аддукторів стегна/травма паху.
- Остеоартрит кульшового суглоба.
- Враження нерва.
- Новоутворення (кісти, онкологія, хондроматоз).
- Остеонекроз головки стегнової кістки.
Апаратна візуалізація СКПМ
Рентгенологічна діагностика
- Як правило, це не показано при захворюваннях м’яких тканин, проте рентгенографія може бути використана як початкове дослідження при підозрі на іншу кісткову патологію (наприклад, вільні тіла, остеонекроз, остеїт лобкової кістки) або за наявності «червоних прапорів».
- У дитини або підлітка з болем у кульшовому суглобі слід виключити зміщення епіфіза головки стегнової кістки.
![](https://tf-g.com.ua/assets/uploads/blog/2022/07/15/007.jpg)
Ультразвукова діагностика СКПМ
- Ультразвукове дослідження (УЗД) є неінвазивним та доступним методом оцінки пошкоджень м’язів та сухожилків. У цьому випадку зазвичай виявляють потовщення сухожилка.
- Бурсит КПМ пов’язаний з надмірною кількістю рідини в клубовій бурсі, яка зазвичай візуалізується під час проведення УЗД.
- УЗД дозволяє динамічно оцінити м’яз, і, отже, виявить будь-яке «блокування» сухожилка, яке може бути у таких пацієнтів.
- УЗД використовується для наведення голки при ін’єкціях лідокаїну та кортикостероїдів при діагностиці та лікуванні.
- Не завжди оптимальний діагностичний метод, оскільки його точність залежить від навичок фахівця, якості та калібрування обладнання.
Магнітно-резонансна томографія СКПМ
- В даний час МРТ є «критеріальним» або як ми неодноразово його називали — «золотим» стандартом при оцінці симптомів, пов’язаних з кульшовим суглобом і тазом. В одному дослідженні, в якому розглядалася візуалізація для визначення причини болю в кульшовому суглобі, порівнювалися рентгенограми, радіонуклідні знімки кісток і МРТ. Результати показали, що МРТ є найчутливішим методом візуалізації.
- Забезпечує найточнішу оцінку стану сухожилків КПМ та бурси.
Результати МРТ при оцінці м’язово-сухожильних ушкоджень:
- Спін-ехо Т2-зважені зображення покажуть підвищену інтенсивність сигналу, що пов’язано з набряком та запаленням. М’язово-сухожильна травма тяжкого ступеня з супутнім крововиливом матиме високу інтенсивність сигналу як з Т1-зваженими зображеннями, так і з Т2-зваженими зображеннями.
- Оцінка перитендиніту — перитендінозна тканина відображатиме підвищений вміст рідини, яка виявляється на спин-ехо-Т2-зважених зображеннях або короткій послідовності відновлення інверсії Т1 (STIR) як фокус високої інтенсивності сигналу, що оточує нормальне сухожилля.
- Тендиноз — спін-ехо Т1-зважені зображення демонструють підвищену інтенсивність сигналу в сухожилках, що пов’язано з міксоїдною дегенерацією або ангіофібробластичною проліферацією. Спін-ехо-Т2 зважені зображення можуть показувати аномальний сигнал (зазвичай менше, ніж на Т1 зважених зображеннях) або нормальний сигнал.
МРТ дає практично 100% підтвердження більшості патологічних змін у КПМ, проте високопрофесійний лікар УЗД зможе з великою ймовірністю підтвердити діагноз під час ультразвукового дослідження. Такий фахівець працює в ІТО НАМНУ: Климчук Людмила Іванівна – лікар ультразвукової діагностики вищої категорії, досвід роботи 20 років.
Ін’єкції лідокаїну
Необхідно виконати введення лідокаїну в сухожилок КПМ під контролем УЗ. Якщо після ін’єкції досягається зменшення болю, то діагноз міофасціальний синдром клубово-поперекового м’яза підтверджується.
Методи лікування СКПМ
Вибір методу терапії СКПМ залежить від стадії патології. На ранньому етапі показано постізометричну релаксацію (відновлення нормального тонусу спазмованої мускулатури за допомогою особливих вправ), якщо вона буде малоефективною, то лікар призначить лікувальну блокаду.
ПІР (постізометрична релаксація) проводиться під контролем спеціаліста. Вдома, щоб розтягнути клубово-поперековий м’яз, можна виконувати спеціальні вправи на розтяжку. Про ці вправи вам розповість та навчить їх виконувати реабілітолог чи лікар ЛФК.
Для усунення сильного болю при СКПМ призначається лікарська блокада. Під час процедури в осередок болю вводиться розчин з Новокаїну, Гідрокортизону та ціанкобаламіну. Цю процедуру повинен проводити лише лікар у медичній установі з досвідом виконання цієї процедури та обов’язково під контролем УЗ!!!
Для зняття спазму можна використовувати такі методи:
- Прийом медикаментів під час гострого періоду, які призначив лікар.
- Рефлексотерапія (акупунктура).
- Масаж попереку та стегна (у професіонала чи самостійно).
- Тепла ванна з гідромасажем або душ.
- Біомеханічне або кінезіологічне тейпування кульшового суглоба та ПКМ для рефлекторного зняття больових відчуттів та покращення трофіки
![](https://tf-g.com.ua/assets/uploads/blog/2022/07/15/008.jpg)
Фотки для краси, техніка тейпування КПМ при СКПМ зовсім інша. Подробиці можна з’ясувати у Андрій Кіфа.
Крім того, пацієнт повинен виконувати спеціальні вправи на зміцнення та підвищення еластичності КПМ. ЛФК допоможе відновити кровообіг, зняти спазм, відновити тонус. Однак перед тренуванням слід проконсультуватися з лікарем.
Зміцнити клубова-поперековий м’яз допоможуть такі вправи:
- Ляжте на диван, хвору ногу зігніть у стегні та коліні, відведіть її убік якнайдалі. Звісьте гомілку з дивана, потім зігніть другу кінцівку (як і першу ногу) і відсуньте її убік. Притисніть попереком до поверхні, зафіксуйтеся в такій позиції на 20 секунд.
- Повернутися на живіт (на підлозі), упріться руками в поверхню, вигніть верхню частину корпусу (поперек). Потім почніть тягнути вгору шию і підніміть голову. Не змінюючи позиції, зробіть 20-30 плавних вдихів. Потім поверніться у вихідну позицію та розслабтеся.
- Повернутися на спину, притисніться до підлоги, зігніть ноги в колінах, підніміть їх. Спробуйте підняти їх якнайвище, якщо з’явився біль, то трохи опустіть, поступово збільшуючи висоту. Повторіть 8-10 разів.
Ці вправи можна виконувати по черзі або підібрати одну з них. Вони дозволяють нормалізувати тонус клубово-поперекового м’яза і відмінно доповнюють комплексну терапію.
Важливо! При виконанні вправ слід дуже уважно стежити за своїм станом. При погіршенні самопочуття заняття слід припинити.
Також необхідно дотримуватись ряду простих правил при виконанні комплексу:
- всі вправи повинні виконуватися повільно, без різких рухів та без надмірних зусиль,
дихання має бути рівним і правильним, без перебоїв та затримок,
не слід виконувати вправи через силу та до настання перевтоми.
УВАГА! Перед самостійними заняттями обов’язково відвідайте лікаря для підтвердження діагнозу. Саме складність диференціальної діагностики цієї патології з іншими можливими захворюваннями робить її такою підступною. Якщо замість СКПМ у вас, наприклад, початкова стадія асептичного некрозу головки стегнової кістки, або хондроматоз — своїми діями, ви можете нашкодити суглобу, що призведе до розвитку коксартрозу та необхідності ендопротезування в найближчому майбутньому!
СКПМ — це одна з основних причин болю на ділянці попереку, а також стегна. Цей стан потребує комплексного лікування: медикаменти, ПІР, лікувальні блокади, ЛФК і т. д. За відсутності лікування підвищується ймовірність серйозних ускладнень, наприклад, затискання стегнового нерва. Тому при появі дискомфорту, болю слід відразу ж звернутися до лікаря, який проведе ретельну діагностику і визначить план лікування.
Оперативне лікування СКПМ
- Хірургічне втручання розглядається лише тоді, коли консервативне лікування не дає результатів, а патологічний стан прогресує
- У літературі описані два хірургічні методи, які включають або повне або часткове звільнення сухожилля КПМ і декомпресію нерва. Обидва варіанти мають хороші результати, включаючи зменшення болю і відсутність залишкової слабкості.
![](https://tf-g.com.ua/assets/uploads/blog/2022/07/15/009.jpg)
Реабілітація при СКПМ
Гостра фаза
- Основна мета першої фази — зменшити больові симптоми, м’язовий спазм та набряклість. Якщо пацієнт перестав займатися повсякденною діяльністю, повернення пацієнта до звичного способу життя також є важливою метою цієї фази.
- Реабілітація в гострій фазі включає в себе відносний відпочинок (уникнення будь-яких дій, що викликають біль), використання холоду, медикаментозне лікування і легку розтяжку.
- Лід: час експозиції 20 хвилин, прикладати кожні 2 години протягом перших 1-3 днів.
- Медикаментозне лікування: короткочасний курс нестероїдних протизапальних препаратів (НПЗЗ).
- М’яке розтягування дозволяє зменшити спазм м’язів. Щоб уникнути надмірного розтягування, не розтягуйтесь відразу після використання холоду, т.к. Локальна гіпотермія може збільшити больовий поріг людини, зробивши її менш чутливою до болю.
- Розтяжка КПМ проводиться протягом 20 секунд, потім 30 секунд відпочинку, повторюємо 5 разів. Розтяжка має бути безболісною, це можна поєднувати з фазами дихання.
Фаза відновлення
- Основною метою другої фази є відновлення амплітуди рухів, сили, витривалості та пропріоцепції. Зрештою, сюди включається і специфічна для спорту діяльність.
- Амплітуда рухів: поряд з розтяжкою необхідно виконувати розминку та заминку.
- Травма КПМ може бути пов’язана з посиленням поперекового лордоза та переднім нахилом тазу. Досягнення нейтральної пози може бути досягнуто як розтяжкою, і зміцненням відповідних груп м’язів.
- Розтяжка:
- Розтягнення прямого м’яза стегна допомагає привести таз до більш нейтрального положення. Це зніме напругу з КПМ, зменшуючи ймовірність напруги чи спазму.
- Усі розтяжки у цій фазі проводяться так, як описано у гострій фазі (затримайтеся на 20 секунд, розслабтеся на 30 секунд, повторіть 5 разів).
- Зміцнення:
- Збільшення сили хамстрингів збільшує силу, що впливає на таз ззаду, і зменшує напругу КПМ, що тягне таз уперед.
- Вправи для зміцнення м’язів черевного преса слід виконувати з колінами та стегнами, зігнутими до 90 градусів, що дозволить КПМ розслабитися, а тазу залишатись у нейтральному положенні.
- Зміцнення сідничних м’язів також відіграє важливу роль у досягненні нейтрального положення тазу.
- Зміцнюючі вправи виконуються щодня (4 підходи до 10-15 повторень).
- Тренування витривалості:
- Збільшення витривалості КПМ може бути досягнуто при повторюваних рухах (згинання стегна або зовнішнє обертання стегна), що виконуються при низькому опорі. Деякі приклади включають їзду велосипедом, ходьбу, підйом сходами.
- Вправи на витривалість не повинні викликати болю, а між тренуваннями на витривалість має бути достатньо часу для відпочинку. Зрештою, людина має тренуватися щодня, поступово збільшуючи тривалість активності.
Підтримуюча фаза
- Продовжуйте розтягувати КПМ і прямий м’яз стегна.
- Поступово збільшуйте навантаження, використовуючи вправи з опором (наприклад, зміцнення КПМ у положенні сидячи з обтяжувачем на гомілкостопі, підйом стегна у положенні лежачи на спині, зовнішня ротація стегна у положенні сидячи з обтяжувачем або еластичною стрічкою).
- Зміцнюючі вправи для КПМ і хамстрингів — поступово прогресуючий опір може бути досягнуто або за рахунок збільшення кількості повторень, або за рахунок збільшення ваги (все індивідуально). Наприклад, згинання стегна в положенні стоячи (в тренажері), згинання коліна в положенні лежачи на животі і сидячи (в тренажері), випади з кроком вгору (випади виконуються у повільному темпі, забезпечуючи плавний та контрольований ритм).
Повернення до звичного способу життя
- Пацієнт повинен бути безсимптомним або здатним переносити біль, перш ніж розглядати можливість повернення до звичного способу життя та спорту.
- Амплітуда рухів, гнучкість та сила згиначів стегна та м’язів-антагоністів повинні бути відновлені до рівня контралатеральної сторони.
Прогноз при СКПМ
- За умови корекції основного біомеханічного дефіциту загальний прогноз є сприятливим.
- Виявлення цього дефіциту на ранній стадії може відіграти певну роль у запобіганні розвитку хронічних симптомів. Однак, як згадувалося раніше, самолікування і неправильно поставлений діагноз можуть перевести ситуацію в хронічну і призвести до здавлення нерва і навколишніх тканин. У таких випадках відновлення може затягтися.
- Пацієнт не повинен повертатися до спорту та звичного активного способу життя, поки не досягне повного та безболісного діапазону рухів.
Профілактика синдрому клубово-поперекового м'яза
Профілактика запалень клубово-поперекового м’яза полягає у дотриманні нескладних правил:
- стежити за поставою;
- приділяти час розтяжці поперекового м’яза;
- правильно організовувати місце роботи;
- уникати перевантажень та переохолодження;
- вчасно звернутися до фахівця при перших симптомах
Захворювання колінного суглоба, гомілковостопного суглоба, стопи, плоскостопість та незручне взуття можуть чинити патологічну дію на біомеханіку ходи. Що, у свою чергу, може спричинити перевантаження ПКПМ та її пошкодження.
Будь-які больові відчуття в області спини, кульшового суглоба, паху або стегон повинні стати причиною обов’язкового звернення до лікаря, оскільки тільки фахівець може поставити діагноз і призначити адекватне лікування, яке допоможе повернутися до повноцінного життя!
![](https://tf-g.com.ua/assets/uploads/blog/2022/07/15/010.jpg)